Mitt namn ärDonJuan DeMarco-
- son till fäktmästaren Antonio Garibaldi DeMarco-
- som dog närhan försvarade min morsheder-
- den vackra doñalnezSantiago y San Martine.
Jag är världens störste älskare.
Jag har älskat med fler än tusen kvinnor.
Jag fyllde 21 åri tisdags.
- God kväll, sir. - God kväll, Nicholas.
Ingen kvinnahar lämnat mig otillfredsställd.
Endast en har avvisat mig, och hon är den endasom betytt något.
Därför har jag, vid21 års ålder, beslutat att tamitt liv.
Men först... en sistaerövring.
- Tillåter ni? - Jagväntar en godvän.
Jag skall inte dröja.
Jag ärDonJuan.
Sålustigt. Är det maskerad här?
Jag ärDonJuan, härstammande från den adligaspanskafamiljen.
- Och ni förför kvinnor? - Jag utnyttjar aldrig en kvinna.
Jag ger dem njutning om de så önskar.
Det blir den störstanjutning de någonsin kommer att erfara.
Det finns vissakvinnor med finaanletsdrag...
...en viss struktur påhåret...
...en linje vid örat likt en snäckas skal.
Dessakvinnor...
...har fingrar som ärlikakänsligasom deras ben.
Deras fingertoppar upplever sammakänslor som deras fötter.
När man rörvid deras leder...
...är det som att förahanden längs deras knän.
Och den här mjuka, fylligadelen avfingret...
...är som att dra med handen längs deras lår.
Och... till slut...
Varje kvinnaär ett mysterium...
... men en kvinnadöljer inget för en sann älskare.
Färgen påhenneshud avslöjar hur vi skagåvidare.
En rodnad likt rosens, rosaoch blek-
- och hon måste lockas att öppna sinakronblad, som i solens värme.
Den rödhårigasblekahy-
- kräver den lust som liknar vågens slag mot stranden.
Såatt det doldalyfts fram och skummande vällust förs till ytan.
Men ingen metafor kan beskriva älskogen med en kvinna.
Den närmaste motsvarigheten är att spelaett ovanligt instrument.
Men känner en Stradivarius samma hänförelse som violinisten-
- närhan lockar fram en enda, perfekt ton från desshjärta?
Muchas gracias, señorita.
Den störstatillfredsställelsen infinner sig när extasen är över-
- och han ser den blomma som öppnades vid hansberöring.
Förlåt att jag kommer för sent.
Jag hoppas att du började utan mig.
Ja, nu måste jag dö.
- God kväll, Jack. - Hur har du det?
- Du har lagt pålite vikt. - Vi går tydligen till sammabageri.
Tyvärr är det mitt i natten, men baraStåldoktorn klarar det här.
Vi får nog räknamed att han tänker hoppa.
- Vad har han för kostym? - Han ärDonJuan.
Han vill avslutasitt livärofullt.
Han vill att vi skickarvårbäste fäktmästare att kämpamot honom.
Helst don Francisco daSilva.
- Sahan verkligen det? - Jagvar där uppe.
- Hur kommer man in? - Härborta.
Började Freud såhär?
Vadvet jag? Jag är baraen dum snut, du är doktorn.
Var är don Francisco daSilva? Jag kämpar inte mot någon annan. Var?
Don Francisco daSilvahar rest till Mallorcaden härhelgen-
- men jag ärhans farbror don Octavio del Flores.
Jag måste dö för don Franciscos hand. Jag ärDonJuan DeMarco.
- Är du den DonJuan? - Korrekt.
Varför, efter såmångaframgångar, önskar DonJuan tasitt liv?
Det finns inget att levaför.
Menar duverkligen ingenting alls?
Inte när min doñaAnaär allt.
Hennes namn är doñaAna?
Nu förstår nivarför jag måste dö.
Jag begärbaraatt fådö en ärofull död för don Franciscos hand.
DonJuan, dennadoñaAna måste varamycket speciell.
Jagvill gärnahöramer om henne.
Har ni aldrig mött en kvinna som inspirerat er att älska-
- tills ert sinne är fyllt avhenne?
Ni andasin henne, ni smakar henne-
- ni ser eraoföddabarn i hennes ögon.
Och ert hjärtahar hittat ett hem.
Ert livbörjar med henne. Utan henne måste det fåett slut.
Att förloraen sådan kärlek måste varamycket plågsamt.
Men varför ocksåförlorahoppet? Varför förloraallt?
Du fårinte glömma att kraften i din kärlek-
- kraften i DonJuans kärlek är evig och inte kan förnekas.
Jag ber om ursäkt för denna omanligauppvisning, don Octavio.
Jag ber.
Jag accepterar.
Vit man,21 år, intagen för en tio-dagars-behandling-
- efter ett planerat självmord-
- vilket tydligen föregåtts avett avbrutet förhållande.
Patienten har inte gjort självmordsförsök tidigare.
Han har inte varit intagen påsjukhus.
Det finns ingauppgifter om skola, fängelse, mor, far, ingenting.
Den här grabben ärhelgalen.
Han lider avvanföreställningar och tror sigvaranågon annan.
Nån vi känner?
DonJuan.
Jag skojar inte.
- Nu lugnarvi ner oss. - Jag är alltid den stygge pojken...
Vem vill hahonom?
Väntalite nu! Du skaju gåi pension.
Det härvore en sjujäklasvanesång.
Det här fallet kan tatid, såjag ger det till Bill.
Har du tid?
Ett ögonblick. Jag skulle vilja diskuteradet här mer ingående.
- Har du tid senare? - Jag ser fram emot det.
Jagvill haden här grabben.
- Du slutar om tio dagar. - Grabben också.
Vanföreställningar botar man inte påtio dagar.
Efter de tio dagarna, blir han tvångsintagen och Bill får taöver.
För ett år sen, skulle du hatrott att jag kunde klaradet påtio dagar.
Det är alltsåinte därför du ger honom till Bill.
Jobbet harvarit ren rutin för dig.
Du är utbränd. Därförville du gå i pension, inte för att resa.
- Gör det inte såsvårt för mig. - L25 årharvi hållit påsåhär.
Och du är den bäste kliniker vi har haft här.
Men nu är det dags att sluta. Vart skani åka?
Pyramiderna? Sanden, himlen, sevärdheterna. Det blir underbart.
- Du skulle se dig själv. - Jack... Jag ger honom till Bill.
Den här grabben kommer att dansaflamenco i Bills hjärna-
- tills den ser ut som en tortilla.
Vill du prataom varför du försökte talivet avdig?
Skulle DonJuan DeMarco, världens störste älskare, talamed er?
Vadvet ni om stor kärlek?
Har ni någonsin älskat en kvinna tills mjölk strömmar ur henne-
- som om hon just givit livåt kärlek och nu måste ge den föda?
Har ni smakat en kvinnatills hon endast kan nåtillfredsställelse-
- genom att förtäraden tunga som slukar henne?
Har ni någonsin älskat en kvinna såhelt och fullt...
...att ljudet aver röst kan fåhennes kropp att skälva-
- och exploderai sådan njutning...
...att endast tårar kan ge henne befrielse?
- Var är don Octavio del Flores? - Vem?
- Min värd i denna villa. - Villa?
- Si- villa.
Var är don Octavio?
- Menar du dr Mickler? - Vem?
Varför tror du att dr Mickler är don Octavio del Flores?
Varför tror ni att don Octavio del Flores är dr Mickler?
- Willy... hur mår du? - Don Octavio del Flores!
Har du sagt det till honom?
Du säger till en patient att du är en adelsman från 1600-talet?
Jagville barafåner honom.
- Han är din, Don! - Har du sagt det till Paul?
- Naturligtvis. - Vad sahan?
Hans exaktaordvar: "Jack hade sönder det, låt honom lagadet."
Det är snällt avdig att visamigvägen, Gloria.
- Dr Mickler! - Kom in!
Dr Mickler... jag har med mig...
...mrJuan här till ert möte. - Tack, Gloria.
Jag kan följahonom tillbakasen.
Det äringet besvär. Jag kommer tillbakaom exakt en timme.
- Jag har strax paus. - Tack såmycket.
Vad gör du med flickorna?
Ert folk tog min mask, don Octavio. De hade inte rätt till det.
Jag tar aldrig avmasken offentligt. Förstår ni konsekvensernaavdet?
Inte helt och hållet.
- Jag blir fördömd. - Det är förstås upprörande.
Tänk hur ni skulle kännadet, om nivar tvungen att taaver mask.
Våramasker ger oss verkligen problem.
- Hur länge har du haft din? - Sen jagvar 16 år.
Jag tog påden och svor att aldrig taavden-
- den dagen jag lämnade min mor, den mörkaskönheten doñalnez.
Jag har någratabletter här som jagvill att du tar. De hjälper.
Tabletter mot vanföreställningar? Dåmåste vi tadem tillsammans.
Eftersom niverkligen lider avvanföreställningar.
Vad har jag förvanföreställningar?
Den häridén om att ni är dr Mickler.
Jag är mycket besviken påer, don Octavio.
Såhärligger det till. De kan tvingadig att tamedicinen.
Du ärhär för tio dagars behandling. De kan göravad de vill.
Jag ärinte förvirrad. Jag ärDonJuan.
Om ni låter bli att ge mig medicin, skajag bevisadet.
Och om jag inte tror att du ärDonJuan...
Dåskajag taer medicin...
...och ni kan låsain mig sålänge nivill.
Ärvi överens om det?
Fårjag berättamin historia?
Dåså... Jag föddes i Mexiko.
Redan tidigt stod det klart, att det var något speciellt med mig.
Jag insåg att minalekar inte liknade de andrapojkarnas.
Min mor började oroasig för den dragningskraft jag hade påkvinnor.
Hon bad Gud räddamig innan det var för sent.
Men det var redan för sent.
Det jag lärde mig i kyrkan var inte utan värde.
Närjag var tolv förstod jag Gudspåbud-
- om att delamed sig till de mindre lyckligt lottade.
En natt sågjag doñaQuerida i hennesunderklänning.
Jag såg hur en kvinnasunderkläder knappt rör vid henneshud...
... hur de glider som påen kudde avluft...
... hur silket flyter över kroppen likt en ängels vingar...
... och jag förstod hur man måste röravid en kvinna.
Är du italienare, mexikan...
- Är det allt nivillveta? - Nej, men DeMarco äritalienskt.
Duväxte upp i Mexiko, men du talar engelskamed kastiliansk accent.
Min accent har färgats avminamångaresor.
Nåja... Jagväxte upp i Mexiko.
Min far föddes i Queens. Han var italienare. Astorias danskung.
Ursäkta... din farvar danskung häri New York?
Han skulle arbetaför ett läkemedelsföretag i Mexiko.
Han klevavbussen och gick för att hyrarum.
Dåsåg han min mor.
Hennes föräldrar hade dött av sjukdom. Min mor var starkare.
Hon tog över plantagen.
Hon satt i solen och henneshår lyste. Hon var en sån vacker syn-
- att min far inte kunde tro sinaögon.
Det var kärlek vid förstaögonkastet.
De höll om varandrai månskenet och dansade till soluppgången.
Du saatt din mor stod i solskenet.
Det var farshistoria. Mor säger att det var pånatten.
De gifte sig veckan därpå,
Min far tog namnet don Antonio och blevEl Patron över plantagen.
Deraskärlek var en perfekt bön. Inte ens Gud kunde förnekadet.
Jag föddesnio månader senare.
Jag sa:
"Ni har undersökt vårbil i sex dagar nu."
"Men nivet fortfarande inte varför kylarvattnet rinner ut."
"Bilen är alltsålikatrasig som närvi tog hit den."
"Nuvill ni ha430 dollar för den tid det tog att inte hittafelet."
Vet duvad han sa?
"Vi kan fortsättaletaefter felet, men det kostar65 dollar i timmen."
Tja, jagvet inte. Betalahonom.
Betala?
Varvar du nyss?
En Méjico.
Jag letade efter dig.
- Ursäktamig. - Ger du mig tulpaner?
- Varför tulpaner? - Jagvill prataom grabben.
- Den här grabben är fantastico. - Såroligt för dig.
- Det är en sak jagvill diskutera. - Jag skaberättavad han gjorde.
När skahan fåmedicin? Han harvarit häri tvådagar.
Tänker du ge honom medicin?
Han lider avvanföreställningar.
Om jag ger honom medicin, kan jag inte nåin i hans underbaravärld.
Okej, ingamediciner för närvarande om du gör mig en tjänst.
DonJuan distraherar den kvinnligadelen avpersonalen.
I hans hacienda går fler sköterskor än patienter påvalium.
- Kan du göranåt åt det? - Det är redan gjort.
Du skatill doktorn.
- Vem är du? - Du kan kallamig Rocco, Casanova.
- Inte Casanova, utan DonJuan. - Visst. Kom nu!
- DonJuan, doktorn. - Tack, Rocco.
En överraskning.
Här ärbröstvårtorna och här ärhennes blygdben.
Hennes älskare kysser hennes stjärt just därlåren tarvid.
- Vi fortsätter med nåt annat. - Vad, don Octavio?
- Vi kan talaom vem jag är. - Jagvet vem ni är.
Don Octavio del Flores, farbror till don Francisco daSilva.
- Och var befinnervi oss? - Jag antar att denna villa är er.
Vad skulle du sägaom någon sa...
...att det här är ett mentalsjukhus, att du är patient och jag din läkare?
Dåskulle jag sägaatt han är begränsad i sin syn påsituationen.
Nivillvetaom jag förstår att vi är påett mentalsjukhus. Det gör jag.
Men hur kan jag dåsägaatt ni är don Octavio och jag är er gäst?
Jag ser det som är osynligt för ögat.
Det finns de som inte delar min klarsynthet.
Närjag säger att allaminakvinnor är skönheter, protesterar de.
Hennes näsaär för stor.
En annan har för bredahöfter, en tredje har för småbröst.
Men jag ser dessakvinnors sannajag.
Underbara, strålande, spektakulära-
- och perfekta, eftersom jag inte begränsas avvad ögonen ser.
Kvinnor reagerar så, eftersom de vet att jag söker deras inre skönhet-
- tills den överskuggar allt annat.
Dåkan de inte undvikasin längtan att inneslutamig i den skönheten.
För att besvaraer fråga, såser jag klart som dagen-
- att dennastorabyggnad är er villa, ert hem.
Och ni, don Octavio del Flores, är en stor älskare liksom jag-
- även om ni har förlorat ert rättajag och er accent.
Skajag fortsätta?
Dåså... tillbakatill Mexiko.
Min mor, Gud välsigne henne, ger inte upp sålätt.
Närjag var 16 ville hon försöka att ge mig kristnavärderingar-
- genom en informator.
Mors omdöme kan ifrågasättas.
DoñaJuliavar23 år och gift.
Den trognaoch hängivnahustrun till don Alfonzo, en man på50.
Hon skulle hahaft det bättre med tvåmän på25.
"LovprisaGud i din kropp och i din själ"...
..."som tillhör Gud."
Minakänslor förtärde mig.
Jag kände sådan plågainom mig, ett brännande sår, en längtan-
- tillsammansmed sådan salighet, men vad kunde det vara?
- Och du hade ingen aning? - En aning hade jag väl, men...
... inget definitivt.
Min far förstod att jag stod inför mandomen, och lärde mig fäktas.
Det var mycket fäktande i din barndom?
Det var en isolerad by som motstått modern teknologi.
Jag såg att leendet på doñaJuliasläppar var borta.
Det hade ersatts av än ljuvare sorgmod.
Jag förstod kampen inom henne.
Min egen situation var inte mindre svår.
Jag tänkte barapå doñaJulia.
För att inte bli galen, ägnade jag mig åt metafysik.
Jag funderade över sanningens mening, över varandet och Gud.
Jag funderade över solens gång.
Och sen funderade jag över doñaJulias ögon.
Jag ger aldrig efter.
- Men pånågot sätt gavhon efter? - Det gjorde hon.
Plötsligt slogsjag avupptäckten hur en kvinnaskropp ärbyggd-
- hur en man svarar på den. Den brinnande elden i minaländer-
- den intensivalängtan efter att smältasamman, framstod...
... i en endalysande blixt.
Det finns barafyrafrågor avvärde i livet, don Octavio.
Vad ärheligt? Avvad är själen gjord?
Vad ärvärt att levaför? Och vad ärvärt att dö för?
Svaret påallafrågornaär detsamma.
Endast kärlek.
DoñaJuliavar min förstakärlek.
Ja...
...jag ser att tiden är ute.
Masken?
Obsessiv-kompulsivstörning med erotomanainslag.
Bekräftarvanföreställning.
Bekräftar depression med tvångsmässigainslag.
Möjlig hysterisk personlighet.
- Jag antar att duvill gåupp? - Varför tror du det?
Varför lyssnar du påopera?
- Du avskyr opera. - Du har mycket vackraögon.
- Kom hit! - Jag måste gåupp...
...och takalcium, såatt minaben inte gåri bitar.
Aspirin för hjärtat.
Fiber mot tjocktarmscancer.
Och naturligtvis östrogen, för att övertygamin kropp om att jag är23.
Vad gör du därinne?
En annan gång, kanske?
Nej... Jag tänkte påvår ungdom.
Vi har inte längre kvar någon övergång att kämpaoss igenom.
Det känns som om vi har gett upp våraliv...
...för medelmåttighetens kraft.
Vart tog den himmelskaeldvägen, som lyste upp vårväg?
Hör påmig, älskling. All dennaeld ställde baratill problem.
Elden är svår att kontrollera. Den flammar upp-
- den bränner energi och sådör den plötsligt.
- Det där ärbaraskitsnack... - Inte alls!
En stadig, varm glöd...
Det är det som gör susen i långaloppet.
Ingen eld, ingen hetta. Ingen hetta, inget liv.
Det är ekvationen.
Betyder det här, att du inte tänker pensioneradig med behag?
Alldeles riktigt, älskling. Vad ska jag pensioneramig ifrån? Livet?
Vi har knappt börjat. Vi ska gå 12 ronder. Det här är rond3.
Vi skalämnadet härjordelivet likt Halleys komet.
Vad är det som står på?
Du har uppfört dig såkonstigt.
Du måste berättaför mig, Jack.
Det äringen hemlighet. Jag har känt mig...
Jag har behandlat en grabb som tror att han ärDonJuan.
Han har kostym, svärd och mask.
Vem ärhan egentligen?
Jagvet inte...
...men... han påverkar mig.
Du ärverkligen en fin brud.
- Jagvet. - Det härkommer att bli bra.
Inte där, älskling.
Vad är det här? En hårkam?
Jagvill inte bli skadad.
Varje ögonblick föll vi i varandras armar. Tiden stod still.
Det fanns varken natt eller dag, baramin kärlek och hennes.
Och don Alfonso var såmycket bortai affärer-
- att jag nästan kunde bo i doñaJuliashus.
Jag trodde jag funnit paradiset, fram till den natt...
DoñaJulia, min lillafågel!
- Var har du gömt honom? - Herregud, är du berusad?
Hurvågar du? Blottatanken påotrohet skulle talivet avmig.
Letadu! Förolämpamig, bara!
Du, din otacksamme barbar.
- Är du nöjd nu? - Jag skadödadenne man.
Mitt svärd! Var är mitt svärd?
Han tänker dödamig.
Fort! Gåut genom trädgården.
Jag skadödadig!
Det var det sistajag såg avmin informator, den ljuvadoñaJulia.
Hon gavsig iväg och hördes aldrig mer av.
Don Alfonzo ville hämnas skammen att habrädats aven 16-årig pojke-
- och avslöjade att han haft ett förhållande med min mor.
Det var naturligtvis en fruktansvärd lögn.
Min far var snabb att försvaramin morsheder.
Min far skulle utan tvivel hasegrat-
- om det inte varit för ett ödesdigert misstag.
Han såg in i min mors ögon-
- och det var för sent.
Gud, jag förlorar bådatvå!
Ni har dödat min far, nu får ni dödamig.
Förlåt mig, far.
Naturligtvis förlåter jag dig.
Du är min son.
Sågick det till när min far, den store fäktmästaren don Antonio-
- dog i min mors armar, medan våratårar föll över honom.
För att för evigt döljamin skam...
...satte jag masken över mitt ansikte...
...och svor att aldrig taavden i någon annans närvaro.
Min far lämnade mig för tidigt, don Octavio.
Jag fick aldrig möjlighet...
Fint.
Är ni dr Mickler?
- Skrivpåhär. - Kan ni hålladen åt mig?
Hej, älskling.
Vad är det vi firar?
Dig.
Men, Jack, är det inte...
Underbara.
Ursäktamig.
Buenos dias, el capitan.
- Var ärRocco? - Han har flyttat till Madrid.
Madrid? Spanien?
Sen känner han sig såskyldig och skamfylld, att han tar påen mask-
- och svär att aldrig taavmasken sålänge han lever.
- Är inte det den perfektamyten? - Det är en underbar historia.
Grabben ärverkligen märklig och det där är en grekisk myt.
Sonen blir sexuellt aktiv, vilket leder till faderns undergång.
Han måste ersättafadern för att bli man.
Men skulden över att haersatt den man som älskade honom blir för stor.
Den är enorm, och han döljer den bakom en mask.
Det är dags att börjamed medicin.
Vill du göragrabben galen?
Fyll honom med antipsykotiskakemikalier.
Inom48 timmar har du en galning, du aldrig kommer att glömma.
Han är schizofren, han ärinte DonJuan.
Hurvet du det? Jag har varit tillsammans med honom.
Har han berättat för dig att han bodde hos sin farmor i Queens?
Jag har inte... gått in pådetaljer.
Jag fick ett telefonsamtal för en timme sen.
Snälladu, sätt pojken påmedicin.
Paul, du förstårinte...
Tadet lugnt. Han är din patient. Du har fem dagar pådig.
Jag är förbannad pådig.
- Vi grillar pålördag. - Verkligt förbannad.
Mrs DeMarco?
Det här är dr Mickler. Vi pratade om er sonson...
DoñaAna. Han väntar såivrigt påbrevbäraren varje dag.
Pojken är övertygad om att han hittat den enda, sannakärleken.
Han ärvärre än sin far... Tony.
Tony-Astorias danskung.
Är det härhans far?
- Vann han ett pris i dans? - Känner ni inte till honom?
Sålde hans far läkemedel?
Tonykunde inte säljaen båt till en drunknande.
Han jobbade påen kemtvätt.
Mest med draperier och soffor.
- Lever hans far? - Nej.
Har inteJohnnyberättat nånting? Tony dog i en bilolycka.
- För fem år sen. - I Mexiko?
I Phoenix.
Har de aldrig bott i Mexiko?
- Var ärhans mor? - Ingen aning.
Vi stod aldrigvarandranära.
Hur oftaträffade ni er sonson under hans uppväxt?
Baraen gång. DåvarJohnny sex.
Var det endagången ni träffade Johnnyunder helaert liv?
Fram till för tre månader sen.
Jag öppnar dörren och där stårZorro.
Din farmor har den bisarraidén att du heterJohn Arnold DeMarco.
Duväxte upp i Phoenix, Arizona. Din far dog i en bilolycka.
Intressant fantasi.
Men om det gör henne lycklig kan det inte skadanågon.
Och din far arbetade påen kemtvätt.
Måste jag berättasammasak för att ni skatro att jag är frisk?
Om det räcker för att jag skafågå, sågör jag det.
Men det ryktas att ni är psykiater.
Ser ni inte när en kvinnaär galen?
Skulle din farmor hahittat pådet?
Alldeles riktigt.
Hon hatade min mor. Inte såkonstigt, hon hatar alla.
Därför höllvi oss undan.
- I Phoenix? - I Mexiko.
- Aldrig i Phoenix, Arizona? - Aldrig i Phoenix, Arizona.
- Din fars död, då? - Jag har berättat hur min far dog.
Jag skainte taden, men där står att hon heter ChelseaStoker.
De använder aldrig sinariktiga namn. Hon är min doñaAna.
Hon vill läramig en läxa.
En gång behandlade jag en ung man i din ålder.
Han blevocksåförälskad i en flickapåen affisch.
Han var osäkervad gällde kvinnor-
- och han försökte kontaktahenne.
Han måste haringt tidningen hundragånger.
Till slut tyckte någon synd om honom och gavhonom numret.
De talades vid någon minut och hon lät honom förstå-
- att hon aldrig mer ville talamed honom.
- Vad hände sen? - Han försökte talivet avsig.
DoñaAnafinns, don Octavio.
- Skajag berättaom henne? - Jag antar det.
Strax efter min fars död-
- bestämde min mor att jag skulle skickas till Cadiz.
Resan över havet skulle renamig.
Självavgavhon sinalöften-
- vid klostret SantaMaria därhon är än i dag.
Jag skickadesi väg likt en löftets duva.
Men min mor visste inte att skeppet fördes avskurkar.
I stället för Cadiz, for man till ett arabiskt sultanat-
- där allapassagerarna såldes som slavar.
- Du såldes till ett sultanat? - Det ärkorrekt.
Jag köptes aven avsultanens fyrahustrur-
- och fördesbort aven eunuck.
Jag förstod inte varför jag kläddes som kvinna.
Min mask hade ersatts av en annan mask-
- såjag antar att jag fortfarande höll mitt löfte.
Sultanen hade ett harem med 1500 kvinnor.
Hanskravpåhustrurna var relativt små,
Jag presenterades för sultaninnan, men varför dessakvinnokläder?
Du kan resadig.
Du kan gå.
Du kan stanna.
Saktabörjade jag utarbetaen teori varför jag förts till henne.
Jag älskade fortfarande doñaJulia.
Tyvärr... jag älskar en annan.
- Kläavdig! - Dödamig om ni måste!
Jag kan inte fortsättaleva-
- om jag besudlar minnet avden kvinna-
- som gavmin mandom liv och fick den att sjunga.
Sjunger den?
Jag var beredd att förloralivet hellre än att skändamin kärlek.
Hur kunde jag varaotrogen mot doñaJulia-
- som nästan offrat sitt liv för att älskamig?
Hur kunde jag liggahos en annan efter att hagivit kropp och själ-
- till den ljuvadoñaJulia?
Hur kunde jag avstå den kärlek-
- jag kände för min blommadoñaJulia?
Men det var förvånansvärt lätt att kommaöver det förflutna.
Fram till i dag trodde jag att en man endast kunde älskaen kvinna.
Jag har blivit vilseledd. Det ärhelt otroligt-
- att nyss var doñaJuliaden enda.
Men nu finns ocksåden magnifika sultaninnan Gulbeyaz.
- Vilken kropp, vilkabröst... - Var snäll och håll tyst.
Plötsligt insågjag faran.
Jag bad om en plats där sultanen inte kunde hittamig. Som tur var-
- kom de fram till en lysande lösning.
Det var Gudsmålarduk i all sin naturligaskönhet.
De följande två åren tillbringade jag dagarnahos sultanenshustru.
Nätternatillbringade jag i sultanensharem.
Kom... kom till mig, min lillasångfågel.
Efter två år var jag inte likaentusiastisk som tidigare.
Det härkan bli problem.
Res dig, min lilladuva.
Ja, allagodasaker har ett slut.
Gulbeyazsom insåg faran, såg till att jag genast kunde ge mig av.
Jag hade lärt tusen sätt att älska-
- vart och ett en lektion i kvinnosjälen.
Jag skulle saknadem allihop.
De påverkade min själ, och fyllde mig med glädje, likt en majdag.
Jag skulle vilja höradet här mer i detalj-
- men det är en sak jag måste göra.
- Kan vi fortsättai morgon? - Visst.
- Tack. - Hastamañana.
Du ärhemmatidigt.
Vad sägs om att följamed mig dit upp?
Sätt i gång!
Väntalite!
Hit!
Vad hände?
- Du är urdålig. - Inte alls. Jag har tre.
Jag har tre. När är det min tur?
Du har fem, jagvet. Du ärbättre än jag.
Fick du den?
Nu till det allaväntar på. DonJuan DeMarco.
Med hänvisning till det villjag säga att jag träffar grabben i dag-
- och det blir nogvårt sistamöte.
Nu gäller det inte behandling utan framtidaåtgärder.
Vad görvi efter de tio dagarna? Skahan läggas in, eller fårhan gå?
Vad?
- Det vet jag inte före vårt möte. - Han är självmordsbenägen.
Inte alls. Det var ett rop påhjälp.
- Föreslår du att vi låter honom gå? - Nej.
Påmåndag får domaren avgörasaken.
Dåfårhan ocksåen annan läkare eftersom det är din sistadag.
- Klarar du det? - Om han går påmedicin, så.
Jack?
Han skagåpåmedicin.
Okej, ge honom hundramg Mellzac, fyragånger om dagen.
Bill kan minskadosen, närhan är mindre rädd att bli överfallen...
...avsin patient. - Säg till honom att sluta.
Skavi tvingahonom att tamedicin?
Jag skafåhonom att tamedicinen. Vad är ni oroligaför?
- Han ärinte våldsam. Nu gårjag. - Det var en sak till.
Vi ärklara!
"I dag är den förstadagen i resten avditt liv."
Kom in!
Jag är doñalnez, mor till DonJuan DeMarco.
Fårjag kommain, don Octavio?
Ärkediakonen i Mexico City saatt min son ringt. Vad är det för fel?
Jag är såtacksam att niville komma i dennaunderligatid.
Det är såmycket jag behöverveta för att kunnahjälpaer son.
- Hur kan jag vara till hjälp? - Är det så att er son växte upp...
...i en liten stad i Mexiko?
San Luis Coatzacoalcos, näralzucar de Matamoros. Känner ni till den?
Nej, den är såliten.
Jag behöver en del information.
Jagvillvetamer om don Alfonzo, om hans far don Antonio...
...och ert förhållande till dem.
Ni skanog diskutera dessasaker med min son.
Minalöften till Gud förbjuder mig att talaom det förflutna.
Det verkar inte som om jag är tydlig nog.
Jag har träffat er sons farmor...
Enligt henne harvarken ni eller er son bott i Mexiko.
Hon säger att ni träffade Tony i Queens, New York.
Hon hade baraträffat sin sonson en gång i Phoenix, Arizona.
Hon saockså, att er make dog i en bilolyckaför fem år sen.
Dessutom...
Förlåt mig, men försök att förstå att jag måste fåvetasanningen.
Sanningen finns inom er, don Octavio.
Jag kan inte hjälpaer att finnaden.
Är hon inte exakt som jag beskrevhenne?
Jo, exakt.
DoñaJuliahar blivit nunna vid sammakloster.
Ja, tydligen.
Jag kommer att saknamin mor.
Hon får mig att se verkligheten.
Hurvet du, att din mor inte hade ett förhållande med don Alfonzo?
Min mor hade inte ett förhållande.
Du måste förståatt jag undrar, med tanke påhur din far dog.
Vad menar din mor närhon säger: "Jag kommer att förloradem båda."
Menar hon sin make och sin son?
Eller bådahennes älskare?
Min mor hade inget förhållande.
- Förstår duvarför jag måste... - Håll käften!
Tror ni inte jag förstår? Ni behöver mig för en transfusion-
- eftersom ert eget blod har slammat igen ert hjärta.
Ert behovaven värld därkärleken ärbefläckad-
- kommer att kvävaer tills allt livärborta.
Min perfektavärld ärinte mindre verklig än er.
Det ärbarai min värld som ni kan andas. Eller hur?
Eller hur?
Du har rätt. Min värld är...
...inte perfekt.
Vad händervid åldrandet?
Varförvill allasugaur kärleken påall dess glans?
Varför ens kalladet kärlek?
Det härblirvårt sistamöte.
Jag pensioneras påmåndag.
Dåskajag berättaom doñaAna.
Sen bestämmer ni om jag blir fri.
Påden andradagen efter att jag lämnat sultanens hustru-
- hamnade vi i en tyfon.
Jag var den ende som överlevde.
Efter att hadrivit påhavet i dagar hamnade jag på ön Eros.
Hon var 17 år, och naturensbrud.
Hon var fräsch och ljuv, och obekant med den fysiskakärleken.
Hennes skönhet hade ingen form.
Den lyste inom henne som en stjärna.
Mångatror inte att en ensam själ, född i himlen-
- kan delasig i tvåoch flygalikt fallande stjärnor till jorden.
Och över oceaner och kontinenter till slut återförenas.
Men hur kan man annars förklara ögonblicklig kärlek?
Vi visste att det inte fanns annat livunder himlen än vårt.
Vi trodde att vi aldrig skulle dö.
Du måste lovamig, att vi skall varatillsammans för evigt.
Att vi alltid skalevapåden här stranden.
Och om omständigheterna tvingar oss från varandra...
...skallvi kommahit...
...och väntai all evighet...
...påden andres återkomst.
Jag älskar dig.
Lovamig!
Jag lovar.
En dag bad jag henne att bli min.
Jag älskar dig för mycket...
...men jag kan inte älskadig mindre.
Det har ingen större betydelse-
- men kommer du att bäradin mask genom helavårt livtillsammans?
Jag har svurit att göraså.
Dåmåste du berättavarför du har avgett ett sådant löfte?
Jag berättade om doñaJulia och tänkte inte på-
- att doñaAnatrodde att jag hade sparat mig i väntan påhenne.
Nåja, min älskade...
Jag accepterar att jag inte är den första, om du ärligt berättar-
- hur mångafler kvinnor det harvarit.
Det hade varit rätt tillfälle att ljuga, men sanningen var en vana.
Om man räknar med dig...
...såhar det varit...
...exakt...
...ett...
...tusen fem hundraoch två.
Jag såg att den summan var mycket högre än den hon tänkt sig.
Och inte sålätt att tatill sig, även om hon försökte.
Hennes smärtaträffade mitt hjärta och jag bad om förlåtelse.
Jag tog avmasken som botgöring men det tjänade inget till.
Hon dolde sin förnedring bakom masken och lämnade mig för evigt.
Där slutade minaäventyr och möjligheten, att likt min far-
- få dö i armarna på den kvinnajag älskade.
Vem ärjag?
Sätt dig!
Du... ärDon...
...Juan DeMarco.
Världens störste älskare.
Och ni, min vän, vem är ni?
Vem ärjag?
Jag är don Octavio del Flores...
...gift med den vackradoñaLucita...
...mitt hjärtas ljus.
Och du, min vän...
...har sett rakt igenom allaminamasker.
Här ärvattnet, doktorn.
Ni saatt ni trodde, don Octavio.
Jag tror att du ärDonJuan...
...men det är många som inte gör det.
Dåskajag görasom ni ber, min vän.
Vamos.
Du pensioneras påmåndag. Vad skavi göradå?
- Vi skaflygaiväg... - Jag trivs här.
- Jag gillar min trädgård. - Vi skaflygasom örnar.
Jag ser inte mig i den bilden.
- Vad pratar du om? - Jagvet inte.
Jagvillvetavem du är.
Duvet vem jag är.
Vem gavdig kaffe alladessaår?
Jag känner till smutsigakoppar, men jagvillvetaallt om dig.
Vadvill duveta?
Jagvillvetavilkaförhoppningar och drömmar du har-
- som försvann påvägen, närjag baratänkte påmig själv.
Vad är det som är såroligt?
Jag trodde aldrig du skulle fråga.
Vet duvarför du ärhär?
Dåså. Jagvill att du berättar lite om din uppväxt-
- varför duville talivet avdig och hur du mår nu.
Jag föddes i...
...i Queens.
Jag och minaföräldrar flyttade till Phoenix närjagvar liten.
Jag avskydde det.
Närjagvar 16 år, dog min far i en bilolyckastrax utanför stan.
Min mor hade varit med andramän och min farvisste om det.
Hon kände sig skyldig och bestämde sig för att bli nunna.
Tre veckor efter min fars död var hon påett kloster i Mexiko.
Och därvar jag...
Jag hade ingenstans att tavägen. Jagvisste inte vad jag skulle göra.
En dag...
...tittade jag i en tidning.
Därvar en mittuppslagsflicka...
Jagvisste att hon inte skulle viljahaen sån som jag, såjag...
Jag hade läst en bok. Den härboken...
...och jag bestämde mig för att bli DonJuan.
Jag ringde tidningen.
De ville inte hjälpamig, eller ge mig nån information-
- såjag hade tänkt ge upp.
Men såfick jag tag påen kvinna som jobbade där, en vikarie...
Hon tyckte synd om mig och gavmig flickans telefonnummer. Jag ringde.
Jag saatt vivar menade förvarann. Hon kallade mig "äckel" och lapå.
Jag bestämde mig för att talivet avmig.
Folk skulle åtminstone tro det, så att jag skulle fålite uppmärksamhet.
Jag hade aldrig för avsikt att talivet avmig.
Tack, det harvarit till stor hjälp.
Någon följer dig till ditt rum.
Doktorer... det här tycks vara en helt normal grabb.
Jag har självfantiserat om mittuppslagsflickor.
- Hans uppförande... - Släpp honom.
Jag ärhans läkare och jag är avexakt sammaåsikt.
Jag ringer dig. Tack och lovför mediciner.
Hoppas du får en fin semester.
Snällani, jag är chef för sjukhuset.
Mitt namn är don Octavio del Flores.
Jag är världens störste psykiater.
Jag har botat fler än tusen patienter.
Deras ansikten vilar i mitt minne likt sommardagar-
- men ingen påsammasätt som DonJuan DeMarco.
Därför var det inte såvansinnigt att vi befann oss-
- påett flygplan påväg till ön Eros.
Det var som lustgården innan syndafallet.
Allt tycktesmöjligt.
Hur slutar vår saga?
Hans doñaAna, hansmittuppslagsflicka...
... väntade hon i all evighet påhans återkomst-
- som de lovat varandra?
Varför inte?
Tyvärr måste jag meddela att min sistapatient-
- den store älskaren DonJuan DeMarco-
- led avromantiskafantasier som var omöjligaatt bota.
Och vad som var än värre... mycket smittsamma.
Översättning: Kristina Valinger